EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
CALIFORNIA 1968
Ingen har vært så egnet til å bli president i dette århundre
som Robert Francis Kennedy.
Vær vennlige å gå upp på fortauet, slik at bilkortesjen kan komme frem.
Gå opp på fortauet.
Skynd dere!
I California fikk kortesjen den vennlige mottagelsen Kennedy har blitt vant til.
Akkurat som i andre byer får folkemassen trafikken i bykjernen til å stå stille.
Det var uvirkelig.
De måtte holde ham igjen i bilen, fordi folk dro i ham fra alle kanter.
Han ble tatt på, holdt fast og til og med dratt ut av bilen.
Assistenten hans fikk hoften dratt ut av ledd.
Gud velsigne deg!
Han ble sett på som en ung, revolusjonær og radikal kraft som stod for forandring.
Han har flere ganger uttalt seg om tre hete tema:
Vietnam, borgerrettigheter og fattigdom.
Vi kan utgjøre en forskjell for alle amerikanere,
og for mennesker i hele verden.
Men ingen politiker lokker frem så ulike følelser av engasjement og mistro.
Jeg trodde ikke på ham i begynnelsen.
Jeg trodde han bare var en rik jypling som ville gjøre politisk karriere.
Han drar nytte av sin fars formue og sin brors berømmelse.
John Kennedy-haterne fra starten av 60-tallet,
visse sørstatsmenn, forretningsmenn og konservative
har nå blitt Bobby-hatere.
Jeg hadde ikke et så tydelig bilde av ham,
annet enn fra justisdepartementet og Martin Luther King-avlyttingen.
I visse tilfeller kan avlytting av telefoner være til stor nytte.
I starten ville president Kennedy og broren Robert Kennedy
ikke gå for raskt frem i spørsmålet om borgerrettigheter.
Hva Martin Luther King angår vil vi la oppstyret dempe seg.
Folk går ut på gatene og skaper tumulter uten noen egentlig hensikt.
Men han så menneskers lidelser. Det forandret ham.
Han forelsket seg i folket.
Han ble en inderlig menneskerettighetskjempe,
som prøvde å gjøre det rette og skape rettferdighet.
Det er ikke bare de fattige som plages.
Det er ikke bare de som vil ha bedre utdannelse og arbeid, som plages.
Hele landet er plaget.
Ingen av oss kan være tilfreds, lykkelig, fornøyd eller livsglad
mens krigen raser, koster penger og høster amerikanske liv i Vietnam.
Kampanjen i California var fantastisk. Meningsmålingene så svært lovende ut.
Men på kampanjens siste dag...
...mistet vi ham.
Her ligger Robert Kennedy og jeg på bakken.
Min venn Cap Hardy lener seg over meg,
og setter en valgkamphatt over ansiktet mitt fordi han trodde at jeg var død.
I tillegg til Bob, ble fem personer skutt den natten.
Jeg ble truffet først, midt i panna.
Tapet av Robert Kennedy var vanskelig å leve med.
Han hadde gitt oss så mye håp.
Jeg ble kjent med Bob Kennedy i begynnelsen av 60-tallet.
Jeg jobbet på United Auto Workers med borgerrettigheter og arbeiderrettigheter.
Jeg har masse materiale i arkivet,
om arbeiderbevegelsen, fredsbevegelsen og bondebevegelsen.
Men aller mest om Robert Kennedy.
RFK DØD KL. 04.44
Her har Robert Kennedy fløyet
for å besøke César Chávez som hadde sultestreiket i 23 dagar. Der er jeg.
I 1968 ble jeg en del av Bobs presidentvalgkampanje,
med ansvar for arbeidsmarkedssaker.
På slutten av 60-tallet ble mange krefter samlet,
gjennom antikrigs-, arbeider- og student- bevegelsen, samt kampen mot fattigdom.
Det var en intensiv og begivenhetsrik periode,
og vi hadde flaks som fikk ha Bob Kennedy som leder.
Robert Francis Kennedy ble født 20. november 1925 i Brookline i Massachusetts,
i en søskenflokk på fire gutter og fem jenter.
Foreldrene hette Rose og Joseph Patrick Kennedy.
Hans far var andregenerasjons innvandrer.
Han ble velstående som Bostons yngste banksjef gjennom tidene,
og ble ambassadør i Storbritannia.
Det er spennende å besøke Europa. Jeg fikk ikke sove i natt.
Har den økonomiske friheten gjort at dere kunne fokusere på annet?
Ja, det tror jeg. Det er en stor fordel.
I familien vår har det blitt betonet at vår priviligerte stilling
også fører til et ansvar overfor andre.
Du har et rykte som slåsskjempe,
etter at faren din oppmuntret til konkurranse i familien.
Ja, det var mye konkurranse, men som syvendemann kom jeg på etterskudd.
Jeg prøvde bare å overleve!
Jeg møtte Robert Kennedy for første gang på Milton Academy.
Han elsket å spille amerikansk fotball.
Det var viktig for ham å vinne. Ellers var man ingenting.
Han kjempet hardt, men brant for rettferdighet.
Når noen ble mobbet tok han alltid den utsattes parti.
Jeg tror at hans syn på rett og galt delvis kom fra katolisismen.
Han var svært religiøs. Som en av de yngste i søskenflokken,
hadde han mye å bevise for seg selv og for faren sin.
Med gipset ben gjorde Bob seg fortjent av et monogram i kampen mot Yale,
en bragd som ingen andre av hans brødre hadde klart.
Etter en collegepause for å tjenestegjøre i marinen under andre verdenskrig,
tok han juridisk embetseksamen ved University of Virginia.
Bob Kennedy ble spurt om hva det viktigste han hadde gjort i livet var.
"Å gifte meg med Ethel."
Du kommer fra en politisk engasjert familie, senator.
Var det uunngåelig at du også skulle bli politisk aktiv?
En politisk eller statlig stilling var uunngåelig. Vi vokste opp i det miljøet.
Morfar var ordfører i Boston og kongressmedlem.
Far var aktiv i politikken.
Min storebror Joe var aktiv frem til sin død.
Min bror Jack ble jo aktiv etter krigen, og jeg drev valgkampen hans.
Det amerikanske folket gav en klar beskjed ved valgurnene:
General Dwight D. Eisenhower blir president. Republikanerne tar over igjen.
I senatsvalget i Massachusetts
tar John F. Kennedy hjem en av få store demokratiske seire.
Kennedys magi fungerte.
Den intensive valgkampen gav opphav til store politiske diskusjoner.
Min bror Bobby, som var kampanjeansvarlig, kan få gjøre rede for sluttresultatet.
Ifølge opplysninger for 20 minutter siden, så vinner du med omtrent 70 000 stemmer.
- Nå er du vel glad at det er over, Bobby? - Det er jeg, Jack.
Jeg beundret Jack Kennedy stort.
Han var helt i andre verdenskrig og vi ble gode venner.
Men Bobby var jeg usikker på.
Jeg likte ham svært godt som person. Vi spilte tennis hos ham.
Vi moret oss, han hadde en herlig familie, kona Ethel var en nydelig kvinne...
Men det føltes som om Bobby Kennedy var to ulike personer.
Den andre siden av Bobby var en svært målbevisst ung mann.
Han var ambisiøs og aggressiv, med svært spisse albuer om noen kom i hans vei.
Bobby fikk jobb som jurist
i jakten på kommunister som ble ledet av den forferdelige Joe McCarthy.
Han har reist mye omkring, forhørt mange, trakassert noen.
Kommunister arbeider på våpenfabrikkene våre.
Kommunister får uforstyrret virke i våre administrasjoner.
Er du klar til å gi FBI all informasjon du kan tenkes ha
om delaktige i kommunistkonspirasjonen?
Jeg nekter å svare på det spørsmålet.
Bobby var som besatt av kommunistene. Det hersket kommunisthysteri på den tiden.
Han fikk jobb i McClellans komité,
som siktet seg inn på fagforeningslederes samrøre med organisert kriminalitet.
Her utspørres Teamsters formann Jim Hoffa.
Har du sagt: "Jeg skal knuse den jævelen?"
- Hvem? - Du.
- Til hvem? - Til hvem som helst. Har du sagt det?
Du husker altså ikke om du fikk besøk av Johnny Dio,
som kastet syre i Victor Riesels øyne?
Du husker ikke hva dere to pratet om?
Det var sikkert ikke viktig. Jeg husker ikke.
Han så hvor effektiv komitéens offentlige strategi var.
Anser du at tv-sendingen av høringene fyller noen funksjon, Bob?
Det har vært fantastisk.
Vet smårollingene at pappa har blitt tv-kjendis i sommer, fru Kennedy?
Ja, herr Murrow.
Særlig da høringen varte 15 minutter inn i sendingstiden til Mikke Mus.
Da ble ikke barna glade.
Folk som har sett høringene med Jimmy Hoffa på tv har skrevet til oss,
med tips på spor som vi kan følge opp.
Det var et litt skremmende trekk hos Bobby. Jack sa spøkefullt:
"Jeg elsker Bobby. Han er min bror og en trivelig kar.
Men han er politi i bunn og grunn, og om han ikke får arrestere noen,
skulle han nok arrestere Rose." Det var spøkefullt sagt, men talende.
Disse folkene bor i Wisconsin, hvor det er primærvalg på tirsdag neste uke.
Det står mellom Jack Kennedy og Hubert Humphrey.
I det store og fullsatte hovedkvarteret i Milwaukee,
leder Bobby Kennedy en stab av dyktige politiske strateger.
De sikter på et valgskred som skal gjøre Humphrey til kun et minne.
Bobby var fantastisk som kampanjeansvarlig.
Faren hans hadde lært ham å aldri bli nummer to og han elsket broren sin.
Han ville lykkes for hans skyld.
Han har stor støtte rundt i landet,
i New England, men også i Midtvesten og delstatene rundt Rocky Mountains.
Men mye er avhengig av hvordan det går i primærvalgene.
Kennedyene stod for en ny generasjon og en stor forandring av amerikansk politikk.
En ny generasjon kommer til å ta over i USA. Landet kommer til å gå videre.
Vi behøver å være sterke her i USA for å kunne fremme freden.
Vi skal ikke stagnere.
Vi skal ta fatt på problemene og gjenopprette vår stilling i verden.
Det vil senator Kennedy gjøre som president.
Kennedys selvtillit kom fra flere hold, men fremfor alt fra familien.
De var svært nære hverandre og støttet alltid hverandre.
Her kommer Kennedy-kvinnene. Først Ethel, og så senatorens søstre.
Jeg føler meg som en fristående kjøpmann
som konkurrerer mot en hel butikkjede når jeg kjemper mot Kennedy-familien!
Folk spør ofte: "Hvilken Kennedy er du?"
Folk er til og med ofte usikre på hvilken Kennedy min bror Jack er.
Han var her for tre måneder siden for å undersøke før primærvalget i Wisconsin.
Damen i setet ved siden av skulle fly for første gang. Hun spurte:
"Du er en av Kennedy-guttene, ikke sant?" "Ja", sa han.
"Du har gjort en veldig god innsats mot rotet i fagforeningene."
Jack sa: "Nei, det var ikke jeg, men broren min."
"Du har sju bedårende barn."
Jack sa: "Nei, det er ikke jeg, men broren min."
Da sa hun: "Ønsk broren din lykke til med presidentkandidatsnominasjonen."
"Nei, det er faktisk jeg!"
Vi ska nå få den store æren
av å treffe Bob Kennedy, senator Kennedys sønn. Nei, bror!
Tusen takk. Dessverre kunne ikke mamma komme hit i kveld.
Min søster Pat kunne heller ikke komme.
Ikke heller mine søstre Eunice og Jean,
min svoger Peter Lawford, min bror Teddy,
min fetter Joe Gargan eller min fetter...
Dere får ta til takke med meg. Tusen takk.
Jeg vil takke min bror Bobby som har organisert alle våre primærvalgkamper
og min senatsvalgkamp i 1952. Hans bidrag har vært av største betydning.
Los Angeles syder av spenning foran Demokratenes partimøte.
Det hersker ingen tvil om at John Kennedy
er en stor favoritt som Demokratenes kandidat.
Men Stevenson og Johnson har mange tilhengere,
som er overbevist om at han kommer til å stoppes.
Jeg var på partimøtet i 1960.
Vi følte at vi hadde sjansen til å bygge en verden
hvor demokratiet skulle seire og sosial rettferdighet var et hovedmål.
For et fruktbart USA og en verden i fred for mennesker overalt:
Senatoren fra Massachusetts, John F. Kennedy!
Jeg jobbet med Bob Kennedy på partimøtet i 1960,
for å få Stevensons tilhengere over til Jack Kennedy.
Vi fikk kjempegod kontakt. Jeg merket hvor effektiv han var.
Bobby Kennedy og Abe Ribicoff appellerer, oppfordrer og lirker til seg stemmer.
Men visse av partipampene var overbevist om at Lyndon Johnson skulle vinne.
Johnson var Demokratenes gallionsfigur i Senatet,
og partiet ble fortsatt i stor grad styrt av politiske krefter fra Sørstatene.
Er du enig med senator Kennedy om at du er hans fremste motstander,
ettersom du har flere valgmenn enn noen andre?
Jeg har stor respekt for senator Kennedy.
Kanskje sitter han på mer informasjon om mine valgmenn enn jeg gjør.
I løpet av fire timer med nominasjoner og demonstrasjoner
pågår sluttkampen om stemmene.
Senator Kennedy, 104 og en halv.
En majoritet av stemmene fra Wyoming går til senator Kennedy.
Guvernører, ordførere og senatorer danner en beskyttende eskorte for sin unge leder,
som kommer til å egne morgendagen til å velge en visepresident.
John Kennedy tilbød Lyndon Johnson visepresidentposten. Alle ble sjokkerte.
Han har møttes med senator Johnson i 15-20 minutter i senatorens suite.
Bobby ble også overrasket.
Bobby syntes definitivt ikke at Johnson skulle bli visepresident.
De var hverandres rake motsetning, både politisk og offentlig.
Johnson var en overdrevet hjertelig bølle.
Han var ubehøvlet, hvisket i ens øre, kunne ringe og vekke en midt på natten...
De likte ikke hverandre.
Så Bobby spurte ham: "Skal du virkelig takke ja?
Det innebærer mange farer. Er det ikke bedre å bli igjen i Senatet?"
Men Johnson visste at Bobby ikke likte ham og tilgav ham aldri for det.
Her er senatorene Kennedy og Johnson.
Nå fotograferes de sammen for første gang.
Vi skal ta opp kampen i høst, og vi skal vinne!
Stemningen er god når kandidatene innleder valgkampen.
Vi har mye å gjøre. Arbeidet med velger- registrering kommer til å gi resultat.
Det kan vise seg å bli avgjørende for en valgseier den 8. november.
I delstaten New York finnes det omkring 3 600 000 uregistrerte velgere.
De fleste av dem ville stemme på Demokratene om de stod i manntallet.
Kennedy og Demokratene har vind i seilene. Vi er entusiastiske.
Mens Nixon slenger med leppa mot Kennedy,
skaper hans visepresidentkandidat Henry Cabot Lodge overskrifter
med sin appell til svarte velgere som kan avgjøre valget i nordstatene.
Jeg mener at vi skal ha en svart minister.
Jeg kan love at om Nixon blir valgt, så får vi en svart minister.
LODGE LOVER SVART MINISTER
Dette landets dans med rasespørsmålet har alltid vært vanskelig.
Kennedyene kom midt i en omveltning i USA.
Den viktigste svarte talspersonen var Jackie Robinson.
Han vendte Demokratene ryggen og gav sin støtte til Republikanene.
KENNEDY ER UÆRLIG
Demokratene var ute etter svarte offentlige personer, og fant meg.
Karrieren min var på vei oppover.
Jeg oppfattet ikke at Kennedyene var så engasjerte
i debatten om svartes rettigheter som de burde ha vært.
Det første jeg hadde sett av Bobby Kennedy var i hans arbeid med Joe McCarthy.
Vi som var aktive i bevegelsen ble ofte utpekt som kommunistsympatisører.
LUTHER KING PÅ KOMMUNISTSKOLE
Så i starten var Bobby mistenksom mot oss.
Og det var gjensidig.
Da John kom til meg, sa jeg til ham at han ikke virket spesielt innsatt.
Før jeg kunne gi ham min støtte, ville jeg vite
hvordan han stilte seg til den nye kraften i horisonten, Martin Luther King Jr.
Martin Luther King ble arrestert ved en sit-in på en restaurant i Atlanta,
og dømmes til straffarbeid. Svarte ledere frykter for hans liv.
John Kennedy hadde ikke uttalt seg nevneverdig om arrestasjonen.
Kennedy ville si noe, men visste
at det kunne risikere hans støtte hos hvite velgere i Sørstatene,
og dermed valgresultatet.
Vi var da flere som kom på tanken at han burde ringe til Kings kone.
Hun var svært bekymret. Han kunne vel ringe og si
at vi forsøkte å få ham ut, og at hun hadde hans fulle sympati?
Han syntes det var en strålende idé, så han ringte og pratet med henne.
Da han fortalte det for strategene, ble Robert Kennedy rasende.
Jeg har aldri fått en utskjelling som den jeg fikk av Robert Kennedy.
"Legg ned borgerrettighetsavdelingen. Valget er tapt. Tre sørstatsguvernører sa
at om vi uttaler støtte for Khrusjtsjov, Castro eller King,
så stemmer de på Nixon."
Samme kveld ringte Robert Kennedy til dommeren i Georgia,
for å få King løslatt.
Vi spurte: "Du ble jo så sint. Hvorfor gjorde du det?"
"Jeg satt og grublet på flyet til New York.
King sitter i fengsel, landets politikk er på vei utfor,
og det kan koste broren min valget.
Jeg ble så sint at jeg ringte dommeren."
En morgen fikk vi vite at Bobby hadde grepet inn i Georgia.
Dagen derpå får vi bevis for Kennedys innflytelse.
King løslates mot kausjon.
I takt med at nyheten spredde seg, øker Kennedys støtte blant svarte.
Jeg kjenner ikke til noen detaljer, men jeg er selvsagt glad for
senator Kennedys engasjement og hjelp i denne saken.
Jeg tror ikke at det var politiske grunner bak dette,
men at senatoren gjorde det av ekte omtanke
og medmenneskelighet.
Det fikk mange av oss over til Demokratenes side.
Mange svarte i USA har fortsatt ikke rett til å stemme
men mange av oss har det, og vi bør utnytte den retten.
Jeg stemmer på senator Jack Kennedy. Hvordan stemmer du?
Rekordmange amerikanere, drøyt 67 millioner,
går til valgurnene for å velge USAs 35. president.
Hjemme Hyannis Port i Massachusetts,
ventet Demokratenes kandidat og hans kone tålmodig på resultatet.
Nå gjenstår det bare å vente.
Skumringen faller over Hyannis Port og stemningen er spent hos Bobby Kennedy.
Utgangen er langt fra sikker. Det kan gå på hvilken som helst måte.
Nixon leder med en hårsbredd i stemmene fra folket.
Han leder også tidlig med 173 av de 269 valgmannsstemmene som kreves for seier.
Minutt for minutt, time etter time,
venter Kennedyene forgjeves etter avgjørelsen i det jevne kappløpet.
Straks etter kl. 03 østkysttid
sender tv-kanalene ut bilder av visepresidenten.
Det er fortsatt stemmer som må telles,
men om nåværende trend fortsetter,
kommer senator Kennedy til å bli USAs neste president.
Min kone og jeg gjør oss nå klare for en ny presidentperiode
og for et nytt barn.
John Fitzgerald Kennedys lange valgkamp avsluttes nå med valgseier.
Det var svært jevnt i stemmene fra folket.
Herr Kennedy, vil du ha en plass i Kennedys regjering?
Ikke som jeg vet, men det tror jeg ikke.
Det ville praktiskt talt være umulig med tanke på vår relasjon.
Det ville være nepotisme.
STJERNER DELTAR VED PRESIDENT- INNSETTELSEN 19. JANUARI 1961
Faren min mente at jeg skulle bli justisminister.
Til sist tror jeg at det handlet om at president Kennedy syntes
det var fint å ha noen i nærheten som han kunne diskutere ting med.
Derfor takket jeg ja.
Han har utmerket seg i offentlig tjeneste i nesten ti år.
Jeg takker med glede ja til justisministerposten.
Jeg er bevisst på de problemer og vanskeligheter
som vi står overfor på det området.
Utnevnelsen ble svært kritisert.
Robert Kennedy var 35 år da broren hans utnevnte ham.
Han hadde aldri jobbet i privat sektor.
Mange betraktet det som nepotisme og mente at han var for uerfaren.
Så han ble virkelig grundig gransket.
Bak meg på den andre siden av gaten ligger justisdepartementet.
Dere ser kanskje at lyset er tent på Robert Kennedys kontor i femte etasje.
Nattarbeidet er et tegn på regjeringen Kennedys flittige arbeid.
Bobby var ikke helt fornøyd med hvordan ting fungerte,
så han omstrukturerte justisdepartementet.
Etter valget hadde vi en lang samtale, hvorpå jeg ble hans nærmeste assistent.
Jeg visste at Robert Kennedy gikk i bresjen for en ny brigade
av unge mennesker som skulle ta fatt på vanskelige spørsmål.
Jeg jobbet på justisdepartementet under Robert Kennedy.
Og han var en fantastisk sjef.
Han hadde alltid oppbrettede skjorteermer,
som et symbol på at vi arbeidet hardt, men at vi også var uformelle.
Hallo?
Jeg tror at du har ringt feil.
Ok.
- Svar i den andre. - Hallo?
Ingen måtte spørre om noens lojalitet.
Robert Kennedy fremkalte hos alle som jobbet under ham,
en følelse av lojalitet og av at han inviterte dem til et samarbeid,
hvor man praktiserte et større perspektiv.
Han hadde en dyp overbevisning,
men gikk over grensen for det som får skje i USA.
Systemet vi lever i er korrumpert av gangstere. Det må gjøres noe!
For det kreves umiddelbare tiltak fra folket og personer i tillitsposisjoner.
Han samlet flere svært skarpe hjerner og sa: "Ok, vi har en grunnlov,
men nå sørger vi for å arrestere dem, uansett hva loven sier.
Vi skal felle Hoffa og mafiaen
med alle midler som justisdepartementet har til sin rådighet."
Plutselig var alles telefoner avlyttet, brev ble åpnet, søppelkasser tømt...
Det var razziaer og det var krenkelser av borgerlige frihetsrettigheter.
Er du ikke enig med dommerens berømte uttalelse om at avlytting er uhederlig?
Jeg vet ikke hva du prater om.
Det var faktisk Robert Kennedy
som godkjente avlyttingen av dr. King.
KOMMUNISTINNFLYTELSE
FBI-sjef Hoover var overbevist om at alle svarte ledere var kommunister.
Bobby var sjefen hans og godkjente avgjørelsen.
Justisministeren, Bobby, er en svært trivelig person,
men hans største svakhet, som jeg også var bekymret for før han ble ansatt,
er at når han mener at han har rett, så skrider han nådeløst til verket.
I en omorganisasjon av politivesenet
fjernet Bobby Kennedys justisdepartement delstatenes
kontroll over lov og orden,
og erstattet den med en de facto føderal politistyrke...
...i stedet for å ha lokale justisforvaltninger.
Bobby var flink til å sette inn styrker fra andre delstater.
Dette var et stort poeng i Sørstatene, der svarte fortsatt ble undertrykket.
Man kan ikke la pisken vine over dem om man ikke holder oss og dem atskilt.
Hvite og svarte må holdes atskilt!
De som skrev uavhengighetserklæringen hadde slaver.
Abraham Lincoln hadde ingen plan om å tillate raseblanding.
Han ville sende de svarte hjem til Afrika.
Vi er ikke vant til å ha dem blant oss.
Jeg har aldri levt med dem og har ikke tenkt å begynne nå.
Jeg beklager, men ledelsene tillater ikke at vi betjener negre her.
VI VIL BARE HA LIKE RETTIGHETER
Noe av det viktigste i borger- rettighetsbevegelsen var å utøve press.
Å hele tiden utøve press for å få statens støtte.
Det var noe i meg som gjorde
at jeg ikke lenger kunne nøye meg med et ondskapsfullt system.
Min oppfattelse var at president Kennedy og hans bror Robert Kennedy
ikke fullt ut forstod hva som holdt på å skje og hva som hadde skjedd i Sørstatene.
Det forekommer urett
som de hvite ledene nekter å i det hele tatt diskutere.
De vil ikke prate med de svarte om disse spørsmålene.
De ville ikke gjøre noe
som kunne gjøre ledende hvite demokrater i Sørstatene opprørte.
På den annen side tror jeg
at når de hvite vel går med på å prate om og ta fatt på problemene,
så må de svarte vise forståelse
og gå dem i møte,
i stedet for å bare demonstrere som en politisk kraftdemonstrasjon,
for å skape uorden uten grunn.
Freedom Riders som oppstod i 1961 ble regjeringens første ordentlige prøvelse.
Fra hele landet kjører busser med blandede passasjerer sørover...
...for å utfordre praksisen med å skille på svarte og hvite passasjerer.
Gikk man inn i et venterom for hvite, kanskje satte seg på en servering,
eller gikk inn på et toalett, så ble man arrestert av politiet.
Robert Kennedy sa at det var delstatens,
og ikke justisdepartementets ansvar.
Jeg tror ikke at de såkalte "Freedom Riders"
utretter spesielt mye. Jeg tviler på om det er så klokt.
Jeg tviler ikke på deres rett til å reise med buss, men tror ikke det er så klokt.
Jeg tror at folk kan komme til skade.
Nå ligger saken på domstolenes bord, der den bør ligge.
Bussen ble brent i Anniston i Alabama.
Da jeg kom på jobb mandag morgen, fikk jeg vite at en buss hadde brent,
og det gjorde meg bestyrtet.
Saken utviklet seg i en svært urovekkende retning.
KUN BUSSTRAFIKK
Vi kom inn i Montgomery og i samme øyeblikk som vi gikk av bussen...
...ble vi møtt av en mobb av menn, kvinner, barn og ungdommer.
De begynte å slå folk med alle mulige slagvåpen.
De trengte oss opp mot en vegg.
En mann slo meg i hodet med en trekasse.
Vi trodde at vi skulle dø der.
- Hvorfor fortsetter dere reisen? - Fordi det må gjøres nå.
Jeg er villig til å gjøre den oppofring som kreves, om det så er livet mitt.
Dr. King har engasjert seg som formann for Freedom Riders koordineringskomité.
Vi møtte ham samme kveld, og begynte å planlegge et folkemøte i en liten kirke.
Samme kveld forsøkte en mobb å tenne på kirken.
Vi har hatt en utrivelig mobb her utenfor som har tent på biler.
Men vi gjør ingen ettergifter
med det som vi står for.
Kanskje kreves det noe sånt for at regjeringen skal forstå
at Alabama ikke tar fatt på dette av seg selv. Det må skje ovenfra.
Dr. King gikk ned i kjelleren og ringte til Robert Kennedy.
Han gjorde klart for ham at situasjonen var farlig,
og at om de ikke grep inn, så ville menneskeliv gå tapt.
Da vi oppdaget at lov og orden ikke kunne opprettholdes,
satte vi inn militærpoliti for å sikre borgernes trygghet.
På grunn av situasjonen vil jeg fortelle
at det nå råder unntakstilstand i byen,
og at styrker er på vei inn i Montgomery.
Hvor lenge skal militærpolitiet være i Alabama?
Når regjeringen har fått klar beskjed i ord og handling
om at delstaten Alabama kan gjøre politiarbeidet på egen hånd,
kalles militærpolitiet tilbake.
Hvor stor nytte har militærpolitiet gjort?
Det hersker ingen tvil om at de har reddet adskillige liv,
og forhindret stor blodsutgytelse.
Interstate Commerse Commission har nå bestemt at fra 1. november
skal alle skilt om segregasjon fjernes fra terminalene,
og erstattes av skilt om desegregasjon.
På den tiden begynte et vennskap å vokse frem mellom Bobby Kennedy og meg.
Jeg ble snart invitert til hjemmet hans, hvor jeg ble kjent med Ethel og barna.
Han var en god far i mine øyne. Ungene klatret på ham.
I motsetning til andre menn i hans stilling var han ikke en fraværende far.
Jeg opplevde at han hadde en moralsk overbevisning
som gikk langt ut over det som fikk uttrykk i politikken.
Jeg ble oppringt av den dyktige forfatteren James Baldwin som kjente dem.
"Jeg kommer til New York,
og vil samle en gruppe svarte for å prate med Bobby."
Baldwin ante at det kunne være en sjanse for en nysgjerrig person
til å bli mer innsatt i hva som skjedde.
Jeg tror at man trenger å finne en måte...
...å få landets regjering til å stå til ansvar på.
Jeg tror at man må tvinge Washington til
et moralsk standpunkt,
ikke for den svarte befolkningen, men for hele landets skyld.
Bobby tilbød dem å ha møtet i leiligheten deres ved Central Park.
Vi kom dit og ble servert god mat.
Han var en svært hyggelig vert, og det var en meget gladlynt stemning.
Han førte samtalen inn på Vietnamkrigen,
og hvilken rolle den svarte befolkningen var beredt til å ta på seg der.
En ung mann som hette Jerome Smith,
som nesten hadde blitt slått i hjel som menneskerettighetsaktivist, sa til Bobby:
"Nå går jeg. Jeg vil ikke være en del av dette.
Hva er hensikten din med å ta oss hit?"
Han veide ikke ordene sine. Bobby ble ganske overrumplet.
Jeromes standpunkt var at han som svart aldri ville kjempe for dette landet.
Det fikk Kennedy til å våkne. Bobby ble veldig sint.
Han syntes det var dypt upatriotisk.
Han ble virkelig rystet den kvelden.
Det kom som en stor overraskelse for meg at justisminister Robert Kennedy
ikke ante at jeg kunne motsette meg å overtale nevøen min...
...om å dra til Cuba, for eksempel, og frigjøre kubanerne...
...for å forsvare en stat...
...som påstår seg gjøre alt den kan...
...men likevel ikke kan frigjøre meg.
Det gikk en uke eller to før jeg pratet med Bobby om dette igjen.
Jeg sa hva jeg mente, at det var en viktig erfaring for ham,
fordi det han hadde bevitnet var den svarte bevegelsens glød.
Det hvite må gjøre er å ransake hjertene sine,
og spørre seg hvorfor de så det nødvendig å ha en "nigger".
Jeg er ingen "nigger". Jeg er et menneske.
Om du ser meg som "nigger", så har du behov av det.
Landets hvite befolkning må spørre seg selv...
Ettersom "niggeren" er deres påfunn, må de spørre seg hvorfor.
Det har blitt en populær sport å bedømme presidenten.
Hva har gutten i Det hvite hus gjort for oss?
Ikke siden Roosevelts dager har det stormet så mye rundt en president.
Vi mener at det er feil av regjeringen Kennedy
å ikke oppfordre Kongressen til å stemme for borgerrettighetslover.
Den sittende justisministeren bærer, med presidentens samtykke
et mye større ansvar for de raseopptøyer som landet har blitt rammet av,
enn de skrupelløse lederne som driver på rasemotsetningene.
Jeg vet ikke hvorfor president Kennedy tror han har et så stort mandat.
Han blev valgt med en knotts øyenbryns margin.
Det er arbeidsløshet i stor skala.
Det oppstår uroligheter rundt desegregasjonen.
Og Kennedys første store utenrikspolitiske beslutning, om Cuba, ble en fiasko.
Invasjonen av Cuba tilintetgjøres i Grisebukta.
Hei, Jack.
- Har du sett tallene? - Hva?
- Du er nede på 70 %. - Hvor?
- I meningsmålingen. - Når?
- I forgårs. - Det har jeg ikke sett.
- Vi har gått fra 76 % til 70 %. - Det har jeg ikke sett. I The Post ?
Jeg leste det på flyet på onsdag eller torsdag.
Har vi gått ned seks prosentpoeng på en måned?
- Siden januar. - Siden Kongressen ble sammenkalt.
Spørsmålet om hvorvidt presidenten gjør jobben sin er vanskelig å svare på.
Foranderlige tider gir en uholdbar politisk struktur,
hvor resultat kun kan oppnåes gjennom krisetiltak.
Klokken er 11.45.
Presidentens innkalte menn ankommer Det hvite hus.
Utenriksminister Rusk, forsvarssjef general Taylor
visepresident Johnson, forsvarsminister McNamara,
CIA-sjef McCone og justisminister Robert Kennedy.
- Hva viser kartet? - Sovjets base på Cuba.
- Er rakettbasen i San Diego de los Baños? - Ja.
Det finnes også bevis for at de har reserver til de fire rampene.
Hvor lang tid bedømmer dere at vi har før de er stridsklare?
De kan være klare til bruk i løpet av to uker.
John og Robert Kennedy, forsvarssjefen, visepresidenten Lyndon Johnson...
De trodde att en invasjon av Cuba var nødvendig.
Bedriv etterretningsarbeid.
Utgjør systemet en trussel mot USA, må vi slå det ut med et hardt slag.
- Hva gjør vi om det blir en konfrontasjon? - Erklærer krig om nødvendig.
- Med kjernevåpen? - Jeg antar at det blir nødvendig.
Det var det nærmeste USA har vært en fullstendig atomkrig.
John og Robert Kennedy var ensomme.
Selv om vi klarer oss levende ut av dette, hva slags land er vi da...?
I 15 år har vi advart for russerne, men sagt at vi aldri ville angripe først.
Og nå er vi i ferd med å gjøre det mot et lite land.
Det blir en helsikes byrde å bære.
Snakk om vanskelige overveielser.
Ingen overveielse har nok noensinne vært så vanskelig.
Robert Kennedy var en skarp diplomat.
Jeg var ikke fullstendig klar over det før han viste det da.
Det var han som førte sammen staten, forsvaret og CIA
for å raskt kunne presentere alternativene for sin bror, presidenten.
Khrusjtsjov har tilbudt seg
å nedruste militærbasene på Cuba,
om vi lover å ikke invadere landet.
Det var bra at du tok opp de tyrkiske basene,
som selvsagt må nedrustes.
"Om dere fjerner basene deres i Tyrkia, fjerner vi våre på Cuba", sier han.
Fra Kreml kommer Sovjets svar.
Den russiske lederen lover å avbryte alle transporter av krigsmateriell til Kuba,
og å nedruste og kalle hjem de rakettene som finnes eller holder på å bygges der.
En lettelsens sukk høres over hele verden.
Verdens første kjernevåpenstyrkeprøve er over.
Robert Kennedy var USAs nest mektigste person.
Han var ikke bare justisminister.
Han var også presidentens bror.
Og presidenten stolte dessuten helt og fullt på broren sin,
og lot ham være delaktig i alle viktige avgjørelser.
Jeg trekker en grense her,
og kaster hansken min foran tyranniets føtter.
Jeg sier: segregasjon nå,
segregasjon i morgen og segregasjon for all fremtid!
Alabamas guvernør George Wallace har lovet å stille seg selv i døråpningen,
for å hindre to svarte studenter i å skrive seg inn på universitetet.
Justisministeren møttes av ungdommer med Kennedy-kritiske plakater,
med budskap som "Mississippi-mordere", "Kennedy, kosher og Khrusjtsjov"
og "Washington er en skam for hvite".
Demonstrantene dukket opp et kvarter før Kennedys ankomst
til et møte med guvernøren bak lukkede dører.
Wallace: Du har vel ikke noe imot at vi spiller inn samtalen?
Kennedy: Gjør som du vil.
Wallace: Vi kan bevare samtalen til ettertiden.
Kennedy: Ville det vært så forferdelig med en svart student på University of Alabama?
Wallace: Det forferdelige er at forbundsdomstolen og regjeringen
skriver om loven og påtvinger folk ting som de ikke vil ha.
Kennedy: Regjeringen skriver ikke om noen lover.
Det er forbundsdomstolens avgjørelse.
Wallace: Forbundsdomstolen har skrevet om loven om integrasjon og segregasjon.
I hundre år har vi fått ha segregerte skoler.
Jeg tror ikke at integrasjon er bra.
Du vet selv at integrasjonen ikke har lyktes noe sted. Ikke engang i Washington.
Alle har flyktet til Virginia.
Skal ikke regjeringen tvinge dem hjem, slik at de går på skole i Washington?
Kennedy: Jeg har sett mange byer i verden
som ikke styres av hvite, og det går veldig bra for dem.
Wallace: Kanskje ikke av hvite, men neppe av negre.
Kennedy: Jo, i mange tilfeller.
Wallace: Jeg dømmer ikke mennesker etter deres hudfarge.
Barna mine oppfostres av svarte. Jeg tror bare ikke på blandede skoler.
Jeg vil aldri frivillig gi etter for integrasjon i Alabamas skolevesen.
JUSTISDEPARTEMENTET
Møtet i Det hvite hus er ikke før kl. 17.30, Susan.
- 17.30? - Ja.
Vi visste at det ville bli en kamp mot guvernør Wallace,
så vi spurte Bobby om vi fikk lage en film om det.
Jeg hadde allerede laget en film om president Kennedys vei til Det hvite hus.
Alabama gjorde dem nervøse. I Mississippi hadde et par personer blitt skutt.
Jeg sa at jeg ville filme Alabama-prosessen.
Bobby gikk med på det, og så lagde vi Crisis.
Justisministeren skal sørge for at domstolens avgjørelse håndheves,
og at de to studentene skrives inn på University of Alabama.
Det er justisministeren.
Hei, general.
Vi burde nok legge en plan for når general Graham kommer dit.
Jeg er ikke spesielt henrykt av tanken på å føre ham bort med tvang.
Det er bedre om vi sørger for at såpass mange er der at han kan knuffes til siden.
Dere kan være sikre på at vi ikke har tenkt å la noen vanhellige universitetet.
Det kommer oppviglere og provokatører fra andre delstater,
som vil anspore til vold for å skade vår sak.
Nekter han fortsatt, får Nick Katzenbach henvise til domstolens avgjørelse,
og si at de har rett til å gå inn.
Domstolen har sagt at de har rett til å skrives inn.
Søknaden er gyldig og de skal slippes inn.
Ellers blir vi nødt til å foreta tiltak og sørge for at de blir innskrevet.
Om han fortsatt ikke flytter på seg, får vi forsøke å ta oss forbi ham.
- Og knuffe ham? - Ja, lite grann.
Eller stille noen foran ham og gå rundt. Det finnes tre dører.
Vi kan ha noen på innsiden som åpner en av de andre dørene.
Nå slutter vi å filme.
For å se over prosedyren sender Robert Kennedy sin visejustisminister,
Nicholas Katzenbach, til Tuscaloosa.
Han nekter å flytte på seg.
Han vil gjøre det klart for reporterne og folkemassen...
...at han fjernes med tvang.
- Vil du si hei til Kerry? - Ja.
- Hei, Nick. - Hei, Kerry. Hvordan går det?
Hva gjør du?
Er du... Er du hjemme hos oss?
Nei, jeg er ikke hos dere. Jeg er langt nede i Sørstatene.
Si ha det.
- Ha det! Ha det! - Hallo?
Du får gå på magefølelsen, Nick.
Jeg synes at du kan vifte ham bort som uviktig.
Han tar bare opp din og studentenes tid ved å lage en scene.
Man kan vel vinkle det slik?
Ja. Ok?
Lykke til. Det kommer til å gå bra.
Universitetets campus i Tuscaloosa står under strengt vakthold av delstatspoliti.
Guvernør George Wallace gjør seg klar til å konfrontere visejustisministeren.
Jeg er her for å be deg forsikre oss om
at du ikke vil stå i veien for studentene Vivian Malone og James Hood,
og at du gjør din konstitusjonelle plikt som guvernør og rolig trer til side.
Jeg fordømmer og forbyr herved dette illegale og grunnløse påfunnet
fra regjeringens side.
Guvernør Wallace, jeg tolker den ytringen som
at du har tenkt å stå i veien for dem.
Alabamas guvernør George Wallace har blokkert skolens inngang.
Embetsmennene forlater stedet
og president Kennedy forstatliger Alabamas nasjonalgarde.
Skriver du under avgjørelsen nå?
Den utøvende ordren, ja. Nå med en gang? Ok.
Og de går inn på campus. General Henry Grahams beskjed til guvernøren er:
"Jeg er etter presidentens ordre nødt til å be deg om å tre til side."
Han flytter på seg.
Guvernøren gir etter for staten,
men lover å fortsette å utkjempe "den konstitusjonelle striden".
Fem minutter senere blir James Hood universitetets første svarte student.
Han får selskap inn til registratoren av Vivian Malone.
Vårt land ble grunnlagt på prinsippet om alle menneskers likeverd.
Har du en fyrstikk?
Derfor burde amerikanske studenter, uansett hudfarge,
kunne studere ved hvilken institusjon de vil, uten å trenge militærets støtte.
Vi står dermed overfor en moralsk krise som nasjon og folk.
Vi har en stor forandring foran oss, og vår oppgave og plikt,
er å gjøre dette til en fredelig revolusjon som er gunstig for alle.
De som gjør ingenting, inviterer til skam og vold.
De som agerer viser at de vet hva som er rett og hva som er virkelighet.
Neste uke vil jeg be Kongressen
om å gjøre det mulig for alle amerikanere, uansett hudfarge,
til å registrere seg som velgere og stemme i frie valg,
uten å bli forstyrret eller være redde.
Da jeg møtte Robert Kennedy for første gang i 1963, sa han til meg:
"Nå forstår jeg de unge, John.
Studentene har utdannet meg.
Vi skal skape rettferdighet i dette landet."
Metoden som er vanligst i USA akkurat nå,
for å nekte svarte borgere retten til å stemme er disse lese- og skriveprøvene.
Har man fullført sjette klasse og ikke lært seg å lese og skrive,
synes jeg ikke at man skal få stemme.
Har dere et skolesystem i North Carolina
hvor barn fullfører sjette klasse uten å kunne lese og skrive? Det må endres.
Regjeringen har et ansvar overfor alle borgere,
å sørge for at de kan utøve sin stemmerett,
og at den ikke nektes dem bare fordi de er svarte.
Han dro seg ikke for å ta en strid, selv når utgangen var usikker.
Han var kampvillig.
Jeg håper på din støtte for denne loven for å råde bot på dette.
Jeg respekterer grunnloven.
Det gjør jeg også, men dette bryter ikke grunnloven.
LIKHET FOR LOVEN NÅ!
Marsjen til Washington var et høydepunkt for USA.
Det var en stor dag.
Og der holdt dr. King sin skjebnesvangre, men storartede tale.
"Jeg har en drøm."
Den andre taleren, den unge John Lewis, holdt en utrolig tale.
Jeg oppfordrer dere alle til å delta i den store revolusjon som nå feier over landet.
Gå ut på gatene i hver by, tettsted og landsby i landet,
til vi har vår frihet.
Denne revolusjonen må utkjempes og fullføres.
I Mississippi-deltaet, i sydvestlige Georgia,
i Alabamas svarte belte, i Harlem,
i Chicago, i Detroit, i Philadelphia,
og i hele nasjonen marsjerer svarte for arbeid og frihet.
Robert Kennedy og hans bror presidenten svarte på presset.
De svarte på motstanden.
Han ble nesten en korsfarer...
...for borgerrettigheter og sosial rettferdighet.
Vi visste at muligheten til gjennomføre lovene om borgerrettigheter og stemmerett,
i stor grad kom av det som Kennedyene hadde gjort.
En nyhetsoppdatering fra Dallas.
President Kennedy er skutt og drept.
Dette er den nyeste informasjonen vi har fra Dallas.
Vi holder dere selvsagt oppdatert på all ny informasjon som kommer inn.
Jeg gjentar, i stor sorg, nyheten.
To prester vitner om at presidenten er død etter å ha blitt skutt.
President Kennedy ble drept i Dallas.
Lyndon Johnson er nå USAs president.
Han avla embetsløftet på flyet på vei til Washington.
Slik så det ut aldeles nylig på flybasen Andrews.
Da jeg kom til flyplassen,
så jeg noen gå frem og tilbake ved en gammel lastebil som stod avsides.
Jeg gikk dit. Det var Bobby Kennedy og han gråt.
Jeg husker ikke hva jeg sa til ham. Sikkert noe sånt som:
"Vi gråter alle nå, Bob. Hele verden gråter."
Etter kisten kommer fru Jacqueline Kennedy.
På sin høyre side har hun svogeren, justisminister Robert Kennedy.
Hun får hjelp ned.
Dette er en sorgens tid for alle mennesker.
Vi har mistet noen som ikke kan erstattes.
Jeg vet at hele verden deler
fru Kennedys og hennes families sorg.
Tekst: Morten Fiskvik